Hej?
Što radiš ovdje?
Pratio sam te.
Stani gdje stojiš!
Johnn?
Prošlo je toliko vremena,
Mislio sam da si zaboravio svojeg ujaka Karla.
Ti kučkin sin!
Ujače Karle...
Čekaj.
-To sam ja? -Da.
Shell Beach je moj rodni grad?
Upravo to sam rekao. Shell Beach.
-Tvoj rodni grad. -Moram doći ondje.
Kako mogu doći ondje?
Ne znam. Nisam bio tamo godinama.
Moraš se sjetiti. Barem nečega.
Oprosti, Johnny.
Stara tikva više nije kao što nekada bila.
-Kako je sunčalo bilo ondje. -Sunčana vremena.
Cijelo vrijeme si nešto grebao u ovoj blesavoj knjižici.
To sam ja s tvojim tatom.
Par simpatičnih idiota.
Što se dogodilo tvojim roditeljima?
Gdje su oni sada?
Mrtvi su, Johnny.
Umrli su kada je izgorjela vaša kuća.
Ja sam se skrbio za tebe.
Zar se ne sjećaš, stvarno?
Što je ovo? Što je ovo?
Ožiljak.
Jako si se opekao ruku u tom požaru.
Što to znači?
To znači da su to sve laži!
Muž mi je pričao da je bio ovdje.
Rekao je da se hoće provjeriti.
Provjeriti da li bi mogao...
da li je sposoban...
Htjela sam razgovarati s njom.
Mislila sam da će pomoći da ga nađemo.
Nazvat ću postaju.
Kako lijep.
Poklon moje majke.
Umrla je nedavno.
Čuvam ga kao sjećanje na nju.
Žao mi je.
Zabavno, jel' da.
Ne mogu se sjetiti kada mi je ga poklonila.
Što mislite mogu li ja to zaboraviti?
Što se događa, Inspektore?
Više nisam siguran da uopće bilo što znam.
Održavam tvoju sobu takvom kakva je bila i prije.
Možeš prenoćiti ovdje.
Drago mi je što si došao, Johnny.
-Makar i samo na jednu noć. -Karle.
-Da li je to točno vrijeme? -Svakako, zašto pitaš?
Od kako sam kupio taj sat on je točan.
Ujutro ili navečer?
-O čemu ti to? -Ne razumijem.
Zašto je već noć? Što se događalo danju? Ničega se ne sjećam.
Umoran si. Sve je moguće.
Odspavaj si malo.
Sutra će biti sve jasnije.
Evo ga...
Emma! On je ovdje. Ponaša se čudno.
Znam. On nije pri sebi.
Zadrži ga, vraćam se odmah.
-Probat ću. -Hvala. Bok.
Ništa ne mogu obećati. Vidjet ćemo situaciju.
Samo smo htjeli pomoć.
Karle. Ujače Carl.
Ako imate problema, možda možemo nekako pomoć.
Nismo se vidjeli tako dugo.
Mr. Murdoch, zbog vas su nastali velike komplikacije.
-Pričaj. -Nema potrebe za time.
Izlaza nema. Grad je naš. Mi smo ga napravili
O čemu pričaš?
Mi smo modelirali taj grad od ukradenih sjećanja.
Različita doba, različita vremena, sve spojeno u jedno.
Svaku noć mi provjeravamo i poboljšavamo ga, Da bi naučili razumjeti.
-Naučiti što? -Tebe.
Tebe i ostalih naseljenika. Što pravi od vas ljude.
-Zašto? -Mi želimo biti poput vas.
Sada vas razumijem.
Sjećam se toga, što ste zaboravili toga što vam fali.
Ocean? Ja sam dijete trčim u susret valovima.
Spoj s Emmom kod rijeke, prvi poljubac.
-Tko ste vi? -Jesi vidio.
Mi koristimo vaše mrtvace kao prazne posude.
Sjednite se!
-A što s njom? Ste se sjetili nečeg? -Ona je bila živa kada sam otišao.
-A što s ovim? -To je ništa.
Ovo mora nešto značiti sve te slike.
Koje slike?
-Ne razumijem. -Prestanite se igrati sa mnom.
-Prestanite lagati. -Ja ne lažem!
Pomognite mi razumjeti.
Vidim samo razbacane dijelove puzzli mojoj glavi bez ikakvog smisla.
Mislite da vidim smisao? Zbunjen sam isto kao i vi.
Da vas pitam nešto. Jeste li čuli nešto o Shell Beach?
-Naravno. -Znate li gdje se to nalazi?
-Da. -Recite mi.
-Dobro. Trebate ići... -Kuda? Kuda treba?
Dajte da razmislim.
Ne možete se sjetiti, jel' tako?
Dobro, nije baš najbolji primjer?
Čekajte, imam bolji primjer.
Kada ste zadnji puta nešto radili danju?
-Kako to mislite? -Upravo to, danju.
Pri svjetlu. Kada ste zadnji puta vidjeli svjetlost dana?
Ne pričam o starim, Napola zaboravljenim uspomenama iz djetinjstva.
Nego za jučer. Prošli tjedan? Kada?
Sjećate li se bilo čega iz prošlosti?
Ničega, jel' da?
Nisam siguran da sunce ovdje uopće postoji.
Čekao sam jako, jako dugo, ali noć se nije završila.
-To je nerealno. -K vragu, u pravu ste, nerealno.
Čujte, Bumstead. To se ne događa samo meni.
To se događa svima nama. Oni nešto rade sa svima nama.
Začepite. Dosta.
-Molim vas saslušajte me -Začepi!
Mora postojati neko objašnjenje.
Objasnite ovo.
Žao mi je.
Nisam ti htjela nanesti bol. Ne znam kako se to dogodilo.
Kako bih htjela da toga ničega nema.
Ništa nisi napravila.
Ta tvoja veza,
nije bitno što misliš o tome, nije se dogodila.
Ne vjerujem da se to dogodilo.
-Kako to misliš? -Čini se ludo, ali..
Što ako se nismo poznavali?
Što ako smo se prvi puta sreli prošle noći u našem stanu?
I svega čega se sjećaš,
I svega čega bi ja trebao sjećati. U realnosti se nije događalo.
Netko jednostavno želi da o tako mislimo.
Kako je to moguće?
Tako se jasno sjećam, kako sam te srela.
Sjećam se kako sam se zaljubila u tebe.
-I sjećam se kako sam te izgubila. -Vrijeme istječe.
Ne, molim vas pričekajte. Još samo minutu.
Volim te, John.
Ne možeš prevariti nešto poput ovoga.
Ne, ne možeš.
Inspector? Sir?
Detektiv Walenski se ubio prošle noći.
Mislim da to trebati znati.
Šef vas je htio vidjeti. Sir?
Znam da ste našli ubojicu.
Sir.. Žnjiranec.
-Kako vam mogu pomoć? -MOžete spavat.
Spavaj. Spavaj.
Dobro veće.
Htio sam vam prvi čestitati na uspješno završenom slučaju.
Vodite nas Murdochu.
Spavaj.
Znao sam da ćete doći rano ili kasno.
Vrijeme je da mi odgovorite na neka pitanja.
Svakako. Sjednite si, molim vas.
Ovdje dolazim često.
Jedno od rijetkih mjesta, gdje se osjećam opušteno.
Znate li, da oni ne mogu podnijeti vodu.
Može se reći imaju fobiju.
Tko su oni? Zašto me trebaju?
Dobro.
Za sada, možemo reći da ste njihov pokusni kunić.
Svi smo zapravo mi pokusni kunići.
Žao mi je, ali nemam vremena, da vam objasnim sve detaljno.
Sve što trebate znati je u ovoj šprici.
Morate si ju inicirati. To je jedini način razumijevanja.
-Šaljite se? -Nemamo vremena!
-Morate to učiniti upravo sada. -Dajte mi pištolj.
On je uznemiren više nego sam mislio da bude.
Možda ne mogu procijeniti osobnost kao vi,
ali vi ste taj koji je uzrujan.
Ne razumijete što govorite.
Što je zapravo unutra, Doktore?
Odgovori na sva pitanja koji ste tražili. Kunem se.
Uzet ću to radi čuvanja ako nemate ništa protiv.
Idemo, Doktore.
Idemo? Gdje idemo?
Shell Beach.
Gdje ste htjeli, do oceana.
Ništa nećete naći tamo. Bio sam tamo
Zato i pokažite put.
Neću. Ne želim. Ne možete me natjerati.
Zar ne razumijete? Oni će nas čekati tamo.
Ne razumijem. Ovdje je bio most.
Probajte još jednom i vaši prijatelji će vas naći u kanalu.
Nemoj te me ozlijediti. Reći ću vam sve.
Svejedno je, i onako to nema smisla.
Što?
Tko ste vi?
Moramo doplivati do kraja kanala.
Dat ćemo vama puno lijepih stvarčica...
-Anna. -Nisam Anna.
Bit ćete uskoro ona.
Al' prije toga ona mi je potrebna u drugu svrhu.
Zovem ih "Stranci".
Oteli su nas i doveli ovdje.
Ovaj grad i svi njegovi stanovnici... su njihov pokus.
Oni miješaju i uštimavaju naša sjećanja kako im to paše,
pokušavajući shvatiti što svakog od nas čini jedinstvenim.
Danas možete biti inspektor.
Sutra, nekim sasvim drugim.
Ako, na primjer, oni hoću proučiti ponašanje ubojice,
oni jednostavno stave matricu sjećanja druge osobe.
Uštimaju mu obitelj, prijatelje, zapravo sve...
čak i izgubljeni novčanik.
Zatim prate rezultate.
Čovjek s matricom ubojice. Zadrži li on prijašnje osobine?
Ili je osobnost - ništa više nego suma sjećanja?
To što ste morali biti ubojica je dosadna slučajnost.
Proživjeli ste mnogo života do današnjeg dana.
Dogodilo se da ste se probudili...
kada sam vam stavljao ovu matricu.
Zašto sve to rade?
To je naša osobnost, naše duše...
To što razlikuje nas od njih.
Misle da će naći ljudsku dušu...
ako shvate kako funkcioniraju naša sjećanja.
Njihova sjećanja su kolektivna. Njihov razum je zajednički.
Oni umiru Njihova vrsta je na razini nestanka.
-Misle da ćemo ih spasiti. -A gdje sam ja u svemu ovom?
Ti si poseban, ti si se odupirao kada sam ti htio inicirati tu matricu.
Na neki način se u tebi razvila njihova sposobnost štimanja.
Pomoću te sposobnosti oni izmjenjuju realnost, Tako su stvorili i ovaj grad.
Oni imaju strojeve skrivene ispod zemlje...
koji im pomažu fokusirati njihovu telepatsku energiju.
Oni kontroliraju sve, čak i sunce.
Zato je tu uvijek tama. Oni ne mogu podnijeti sunce.
Zašto trebaju vas?
Kada su nas prenijeli ovuda,
izvadili su sva naša sjećanja i pohranili tu informaciju,
izmiješali poput boje...
i inicirali natrag nova sjećanja po njihovom izboru.
Ali zato im je trebala pomoć slikara.
Ja shvaćam ljudski razum bolje nego itko drugi,
Zato su mi dopustili zadržati moje zanimanje znanstvenika...
Zato što su ga trebali.
Sve ostalo su mi izbrisali.
Možete li si zamisliti što je to brisanje vlastite prošlosti?
Što ja s mojom prošlošću? Što je s mojim djetinjstvom?
Shell Beach. Ujak Carl.
Što je s time? Stranice su bile prazne dok sam ju našao.
Još uvijek ne razumijete. Niste nikada bili dijete.
Ne ovdje.
Vaš prošlost je iluzija, umjetna je,
isto kao prošlost i svakog od nas.
Nacrtali ste te slike uz pomoć vašeg dara.
Rekli ste da su nas prenijeli ovdje.
Otkud?
Žao mi je. Ne sjećam se.
Nitko od nas se ne sjeća... tko smo bili...
kime bi mogli postati... negdje drugdje.
Doveo sam vas. Više me ne trebate.
Idemo.
Oceana nema, John.
Ničega nema izvan grada.
Dom vašeg djetinjstva postoji...
samo u vašoj glavi.
Ne. Stanite!
Molim vas!
Sad znate istinu.
Ili se predajete...
ili će ona umrijeti.
Što me briga?
Ona mi nije žena. Ona je za mene nitko i ništa.
Ali vam je još uvijek stalo, je li tako Mr. Murdoch?
Pretvorio sam se u čudovište koje bi trebali biti vi.
Da je ubijem sada? Vi bi napravili isto.
-Nemojte ju ozlijediti molim vas. -Onda se predajte.
Spavaj.
Odmah.
Spavaj.
Ubijte ga.
Ubijte ga!
On je vrlo snažan i opasan.
Ali nam može dati ono što tražimo...
ono što doktor zove dušom.
Naš je pokus došao u završnu fazu.
Ne trebaju nam više pokusne kuniće.
Etapa izučavanja je gotova.
Vrijeme je da se ujedinimo s Johnom Murdochom.
Vrijeme, doktore. Inicirajte.
Isključivanje!
Isključivanje zauvijek.
Što radite?
Oni te žele inicirati s njihovim sjećanjima.
Žele tebe za jednog od njih...
Tako da mogu vladati tvojom dušom.
Ali imam druge planove.
Inicirajte, Doktore. Ne trpimo više neposlušnost.
Oprostite boljet će vas sekundu.
Sjeti te se, John.
Izrast ćeš još više nego ovo.
Jednog dana kada odrasteš, razumjet ćeš.
Sjeti se.
Tako je, John. Vježbom se sve postiže.
I zapamti što ću ti reći. Nikad ne pričaj sa strancima.
John, sjetite se.
Sigurno se čudite zašto se cijelo vrijeme pojavljujem u vašim sjećanjima.
To je zato što sam nametnuo vama svoju matricu sjećanja.
Ona je stvorena tako da vas nauči sve o strancima.
Da vam da znanje do kraja života u jednoj šprici.
Preživjet ćeš, John. Naći ćeš unutarnju snagu.
I pobijedit ćeš.
Sjeti se.
-Zdravo, ujače Carl. -Johnny!
Promatraj, John. Možda ću jednog dana raditi za tebe.
Ovo je stroj koji stranci koriste za jačanje energije uma,
stroj koji mijenja njihov svijet.
Moraš preuzeti kontrolu nad njime. Stroj te mora slušati.
Možeš pobijediti ih, ali se moraš koncentrirati.
Nešto nije u redu.
Nema vremena za romancu.
Realnost može biti kakvom ju hoćete.
Što ste učinili?
Imate moć učiniti bilo što...
ali morati djelovati odmah.
Znao sam, da to možete John. Sada posjedujete njihovu snagu.
-Kontrolirate njihove strojeve. -Gdje je Emma?
Ona više nije Emma. Nametnuli su joj druga sjećanja.
-Nametnite joj prethodne. -Ne mogu.
Spremnik u kojem su čuvali sjećanja je uništen.
Žao mi je.
Što će te raditi sada?
Popravit ću stvari.
Rekli ste da imam moć, jel' tako?
Mogu učiniti da ovi strojevi rade što god hoću.
Promijeniti realnost, kako mislim da je dobro
Moram se samo dovoljno dobro skoncentrirati.
Gdje idete?
Shell Beach.
-Kolika je karta? -25 centi.
-Molim. -Oh, ne, sjednite se.
Hvala.
Čekao sam vas.
-Što to radite? -Neke promjene.
-Sigurni ste da je to ono što trebamo? -Riskirat ću.
Umirem, John. Vaše uspomene se ne slažu s mojom stvarnošću.
Ali bi htio znati Kako to izgleda.
Kako se osjećate.
Znate vi što moram osjećati.
Ova osoba nisam ja. Nije nikad ni bila.
Željeli ste znati što nas čini ljudima.
Ovdje to ne možete pronaći.
Tražili ste na pogrješnom mjestu.
Kako je lijepo ovdje.
Tako sunčano.
Znate li možda gdje je Shell Beach?
Mislima da je ondje.
Idem tamo samo.
Želite se pridružiti?
Svakako.
Usput, ja sam Anna. A vi?
John. John Murdoch.